Det gjorde jeg. Jeg troede at jeg var en kat.
Jeg identificerede mig med katte. Jeg ved ikke hvorfor.
Var jeg en trist kat?
Det gjorde jeg, ja, for jeg var et rigtigt nussehoved.
Jeg ville kysse alle katte, hvis jeg fik lov.
Ser jeg en kat, kysser jeg den. Er det ikke rigtigt?
Livet er en risiko.
Jeg var anderledes dengang. Ikke? Jeg må blive sådan igen.
Men kan en leopard fjerne sine pletter? Hvem ved?
Det er blodig alvor. Det virker sådan.
Eller et låg? Krusseduller?
Man skal sætte bogstaverne sammen. Danner de et ord? Hvor sjovt.
Det er en gåde.
- farvel - Pas godt på jer selv.
Vi har lukket!
Hvad er problemet?
Problemet er mig. Men det er ikke en ideel verden, vel?
Det er sådan vi fødes ind i den, men den er bedre end den var.
Vi er privilegerede, ikke sandt? Før var folk blevet brændt, Moby.
- Tony. - Tony, ikke Moby.
Hvem er jeg? Hvem ved? Ikke jeg.
- Jeg er David. - Kan Sylvia hjælpe?
Sylvia? Sylvia! Hyggeligt at mødes, Sylvia.
- Schubert sagde: "Hvem er Sylvia?" - Kan vi hjælpe dig?
Hjælpe mig? Jeg må holde op med at snakke.
Det gør ikke noget. Hvad laver du her?
Det er en gåde. Er jeg faret vil? Måske!
Er det dit klaver, smukke Sylvia? Er hun ikke det, Toby?
Ikke Toby, Tony. Du er også smuk.
- Må jeg spille på det? Sig det. - Spil ad helvede til, min dreng.
- Helvede. Djævelen. Diablerie! - Ud herfra!
- Fortæl hvem du er og hvor du bor. - Lev og lad leve. Mo/to...
Livet er en evig kamp. Ikke?
For at overleve. Uskadt, uden at skade nogen.
Begår man fejl, får man straf. Det er en evig kamp.
En kamp for at holde hovedet over vandet. I er vel ikke skuffede?
Sam!
Helfgott, sikke et navn! Undskyld. Jeg lyder som et æsel.
Helfgott, "med Guds hjælp". Far var religiøs, streng og ond.
Men han blev udslettet, ikke? Gud hjalp ikke ham.
Jeg er hjerteløs, siger far. Du tager vel ikke skade?
Jeg har måske ingen sjæl. Der findes ingen, siger far.
- Fjollet. - Jeg er fjollet. Og følelseskold.
Fjollet og følelseskold, for det var en tragedie. Fjollet tragedie.
Jeg skal vinde. Jeg skal vinde.
Jeg skal vinde.
David vil spille klaver for os, ikke sandt?
Hvad vil du spille? David?
- Hvad vil du spille, David? - Undskyld. Chopins polonaise.
Det her er skandaløst.
Klaveret!
- Det er skandaløst. Klaveret... - Knægten er god. Strålende!
Han er min søn. Min søn.
Nu kommer de.
Vandt eller tabte han? Margaret?
Han tabte.
Nu er vi på spanden.
Din tur.
Det er din tur, far.
Lad mig nu se...
Lad mig se.
Du taber, du taber.
Vind altid, David.
Vind altid.
Da jeg var på din alder købte jeg en smuk violin.
- Jeg sparede op. Og hvad skete der? - Han slog den i stykker.
Ja, han slog den i stykker.
Du er heldig, David. Min far undte mig ikke musik.
- Det ved jeg. - Du er heldig.
- Sig det. - Jeg er heldig.
Meget heldig.
- Skal jeg spille for dig nu? - Nej, saml brikkerne op.
- Jeg ville have vundet. - Du havde været for bange.
David!
Lyt, lyt til det her.
Margaret, jeg sagde jo at dine venner ikke må komme her.
'dygtig dreng. - Hej.
Far, der er besøg til dig.
Goddag. Jeg forstyrrer vel ikke?
Ben Rosen. Jeg var en af dommerne.
De forsvandt inden præmieoverrækkelsen.
- Du var meget dygtig, David. - Tak.
- Han kan spille bedre. - Man må ikke være for god.
Han fik en særlig pris for sit mod.
Et svært stykke. Store pianister tøver med at spille polonaisen.
- En pris til tabere. - Han er ikke en taber.
- Hold op. Nu er det nok. - Hun spiller også godt.
De spiller sammen.
David kan vinde mange konkurrencer med god undervisning. Mit kort.
- Jeg underviser ham. - De har gjort det godt.
Ingen har undervist mig. Ingen musiklærere, mr Rosen.
Nej, men visse småting kan have afgørende betydning.
De vil måske overveje det.
Det er Rachmaninov.
- Det er smukt. - Ja, har du selv lært det?
- Fra pladen. - Det er meget svært.
Det er meget svært. Det...
- Det er verdens sværeste stykke. - Kan du lære mig det?
En skønne dag vil du kunne spille det.
Du vil gøre mig stolt. Meget stolt, ikke, David?
Jo.
Og næste gang...
- Hvad gør vi så? - Vinder?
Vi vinder, ja.
Godnat.
Godnat, far.
Kom her.
Ikke røre.
- Ja? - De må lære David at spille.
Det her.
Rachmaninov? Sludder. Små drenge kan ikke udtrykke dén lidenskab.
De er selv en lidenskabelig mand, mr Rosen.
Jeg lærer ham hvad jeg synes er bedst.
Rachmaninov!
- Men De bestemmer. - Tak.
- Vi begynder med Mozart. - Mr Rosen, jeg kan ikke betale Dem.
- Kom, Sylvia bliver våd. - Undskyld, Sylvia. Farvel, Tony.
Ikke en kat er ude i regnen. Hverken hunde eller missekatte.
- Kan du klare dig nu? - Ja, ja. Hjem, kære hjem.
- Du kan spille. - En smule, lille nabo Sylvia.
Chopin, polak, ligesom fars slægt, før de blev koncentrerede.
- Hvor længe har du boet her? - Det ved jeg ikke. I en evighed.
Intet galt med Schubert, bortset fra syfilis. Ham mistede vi.
- Det var uforsigtigt af os! - Er du kommet tilbage?
- Jim! Jeg har været uartig. - Vi ville til at lede efter dig.
- Han var vist faret vild, så... - Det er han god til. Tak.
Farvel, David.
Vores yngste delstatsmester nogensinde. David Helfgott.
Vi vandt, vi vandt! Nu kan han spille Rachmaninov.
Beløbet overrækkes af vores amerikanske gæst på turné her:
Mr Isaac Stern.
- Du er meget dygtig, David. - Tak, mr Stern. Det er De også.
- Hvor meget vil du give musikken? - Hvor meget?
Alt, David!
Alt, men jeg spiller tennis og er glad for kemi.
Lige så godt som du spiller Mozart?
Jeg studser kun bolden mod muren.
Vil du gå på en skole i Staterne, hvor musikken studser mod væggene?
- I Amerika? - Frihedens hjemland! Mickey Mouse?
Mine damer og herrer, en stor ære for vores unge delstatsmester.
Og nu, helt fra Amerika...
David Helfgott!
- Ikke fra Amerika. - Men han skal derover.
- Bagefter kommer han hjem derfra. - Det gør han vel.
Margaret!
Jeg har ikke råd til at sende David til Amerika.
- Vi skaffer pengene. - Hvad?
En bar mitzva. David har ikke haft sin bar mitzva.
- Religion er noget pjat. - Men det kan være en guldgrube.
Jeg skal spille med et orkester. Så må du køre i min Cadillac.
- Hvor skal du bo i Amerika? - Hos en god, jødisk familie.
- Er det her ikke en god familie? - Meget god, far.
Du er heldig at have en familie.
Jeg må af sted.
- Det er en fremragende musikskole. - Hans far afgør det.
Man vil tage sig godt af ham.
- David kan blive en af de store. - Han er kun en dreng, mr Rosen.
Han tisser stadig i sengen.
Kan I se hvor stærk jeg er?
Vis hvor løven rev dig da du arbejdede i et cirkus.
Op, Op, op...
Sådan går det når man kommer for tæt på.
Kom, David. Kom og slå mig. Slå mig.
Ja, så hårdt du kan. Også dig, så hårdt du kan.
En stålmand. Ingen kan skade mig, for kun de stærke overlever.
- De svage knuses som insekter. - Som græshopper?
Skal du overleve i Amerika, O må du være stærk.
- Ligesom dig, far? - Ja.
Ligesom mig.
Godt.
UNGE DAVID PÅ VEJ MOD BERØMMELSEN
- Vi ses. Glem ikke at studere. - Tak, rabbiner.
Spændende, ikke sandt? Borgmesteren vil hilse på dig.
Peter.
- Tak. - Nej tak.
Jeg vil takke borgmesteren-
- fordi han oprettede denne fond, så David kan komme til Amerika.
Nu spiller vores egen David Helfgott for os.
Det er en skændsel. De tror de er så betydningsfulde.
Hvad ved de, med deres pelse og diamanter? Jeg bliver dårlig.
Og hvad er Rosen for en karl? Han er ikke gift og har ingen børn.
- Tal ikke med mig om Rosen. - I ønsker det samme for David.
Sammenlign aldrig mig med ham. Har han måske måttet lide?
Hvad ved han? Ved han noget om familier?
Om hvordan dine søstre døde? Om min mor og far?
Tak, David. Tak, kammerat Helfgott. Deres søn gør Dem ære.
Det sovjetiske venskabsforbund hylder Dem.
Katharine Prichard.
- Du spiller smukt. - Tak.
Jeg hedder Sonia. Jeg ved hvem du er.
Du har vidunderlige hænder.
Det har du også.
- Skal du til Amerika? - Ja.
- Du skal måske også til Rusland. - Hvorfor ikke?
- David? - Jeg er her.
En vigtig person vil hilse på dig.
Jeg må af sted.
Jeg har aldrig mødt nogen der spiller lige så smukt som dig.
- Og jeg aldrig nogen forfatter. - De må være stolt af ham.
Mit klaver derhjemme har lidt længe, af ensomhed.
- Du vil måske spille for mig. - Gerne.
- Det ville glæde mig. - Også mig.
Kammerater, jeg udbringer en skål for vor stifter og æresgæst:
Katharine Susannah Prichard.
Hun kan lære dig meget. Hun har været i Sovjet.
Amerika!
"Vi har hørt om dine store evner og er stolte over at modtage dig."
"Du vil sikkert trives her. Vi får Bösendorferen stemt."
-"Vi ser frem til din ankomst..." -"Ankomst", fjols.
"...ankomst og glæder os til at høre dig spille."
-"Venlig hilsen, Mickelbergs." - Læs det igen!
Stille. Du vækker babyen.
"Du vil synes om vores undulat og puddelhunden Margaret."
Gris, det hedder den ikke!
Nu er det nok. Sluk. Giv mig brevet.
David rejser ingen steder.
Far?
Hvad glor I på, tåber? Ingen skal knuse vores familie!
Lad være,far.
Far ved hvad der er bedst for dig.
Jeg er din far, og det her er din familie!
David! Kom tilbage, David. Kom tilbage.
Hvorfor nu? Hvorfor?
Jeg ved hvad der er bedst. Tro mig.
Luk døren!
Mr Rosen!
Mr Rosen, det er David!
Mr Rosen!
Det er min tur til at bade nu. Er du holdt op med at ryste?
Et bad gør altid godt, David.
Modbydelige svin, du skider i badet! Hvordan kan du gøre sådan?
Modbydelige svin!
Peter!
Jeg ved at du kan høre mig.
Gør ikke sådan mod David. Du må ikke hindre ham i at rejse.
Peter!
Hvad du end gør, udsæt ham ikke for den satans Rachmaninov.
David, min dreng...
Det er forfærdeligt at hade sin far.
Livet er ondt.
Men musikken... Musikken, den vil altid være din ven.
Alt andet vil blive en skuffelse til sidst. Tro mig.
Had mig ikke, David. Had mig ikke.
Livet er ondt.
Men man må... Man må...
Man må overleve.
Man skal overleve. Sig det.
Man skal overleve, far.
David...
Ingen vil elske dig som jeg.
Du kan ikke stole på nogen, men jeg vil altid...
...være her.
Giv mig et kram, David.
Jeg vil altid være hos dig. I al evighed.
I al evighed, far.
Hver gang du spiller for mig -
- får du sagt det usigelige.
- Er det godt? - Guddommeligt.
Usigeligt guddommeligt.
- fortæl Hvad bliver det i dag? - En ny fortælling.
Vanddråber?
- Regndråber? - Ja, regndråber.
Vidunderligt. Det vil jeg værdsætte til jeg dør.
"Dig, Herre, bringer jeg mit livs ukrudt og anemoner"-
-"og lægger dem for dine fødder. De er ikke røgelse eller myrra."
"Men du er Krishna, Kristus og Dionysos"-
-"i din skønhed, ømhed og styrke."
Det var David Helfgott med et gribende stykke af Rachmaninov.
Landsmesterskabet går sikkert til en af de to pianister.
- Bravo, David! - Det bliver svært at skelne.
Begge er værdige vindere. Dommerne afgør det lige nu.
- En hård branche, Roger. - Det er blodig alvor.
Mine damer og herrer, det er mig en glæde at præsentere årets vinder.
Vor nye australske mester er:
Roger Woodward.
Hvor var din far, Katharine?
Han var altid optaget. "Gå din vej, jeg skriver."
En gang, da jeg var helt ung, blev jeg meget vred.
Jeg væltede blækhuset og plettede på hans papirer.
Da han så det, kogte han af raseri. Jeg kunne fornemme det.
"Hvad laver du?" råbte han.
En forfærdelig stilhed sænkede sig.
Jeg stirrede på ham og sagde: "Gå din vej, far, jeg skriver."
Han løb hen mod mig, tog mig op og krammede mig hårdt.
"Mit første litterære forsøg" kaldte han det.
Hvad er der, David?
"Royal College of Music..."
Et stipendium.
Det er fantastisk, David!
- Far vil ikke kramme mig. - Han kan ikke forhindre det.
- Han er som en vred løve. - Nej, han er en missekat.
Jeg kommer til at savne dig.
De var tiltænkt min søn, men nu får du dem.
Der kan være meget, meget koldt i London.
David?
- Hvor har du været? - Jeg kom for sent til toget.
Denne Prichardkvinde! Hvad er det her?
Håndskårne?
Se på mig. Se på mig!
Tror du at du kan gøre som du vil?
Jeg vil. Du kan ikke standse mig.
Men jeg er din far og har gjort alt for dig. Alt!
- Din onde, hjerteløse knægt! - Mor! Margaret!
Lad være. Lad ham være!
Rejs du bare.
Jeg ringer efter politiet.
Hold op!
Lad ham være. Han klarer sig.
Hvordan går det, David?
Hvordan går det? Kom, David.
Han klarer sig.
- Jeg kan selv vælge nu. - Han tror at han skal til London.
- Til Royal College of Music. - Hvordan skal det gå dig i London?
Hvis du går nu, David, sætter du aldrig din fod her igen.
Du er ikke nogens søn. Pigerne mister en bror.
Ønsker du det? Vil du...
- Vil du knuse din familie? - Undskyld.
David, hvis du elsker mig, tager du ikke nogen steder.
David...
Hvis du går, bliver du straffet.
I resten af dit liv, min David.
Gå ikke.
David! Tving mig ikke til det!
- Han har utrolige hænder. - Men det er også alt.
- Ja, han er lidt skrøbelig. - En Chopin-svækling.
Hvad jeg har set tyder på at han kan komme i finalen.
- Hvad har du set? - Geniale indfald.
Virkelig?
Med autoritet, David!
Diablerie! Djævelen, David.
- Jeg må ikke ødelægge flyglet. - Liszt knækkede mange strenge.
Du må afløse min værdiløse arm.
Først kommer noderne, derefter fortolkningen.
- Følger du med? - Ja, altid.
- Er det nu klogt? - Jeg ved det ikke. Er det?
Glem ikke, at det står i partituret.
Noderne står der. Ikke følelsen. Sådan føler jeg.
Du må ikke ofre alt for følelsen. Det er et spørgsmål om balance.
- Er det spørgsmålet? - Ja.
Som jeg troede. Præcis som jeg troede.
Mr Helfgott? Stipendierne.
- Undskyld, jeg skal nok stå stille. - Forsigtig, David.
Ja, Sarah. Du ser fantastisk ud i dag.
- Det gør du også, Muriel. - Rolig. Sarah!
- Banken har lukket. Det må vente. - De skulle have bank.
Vi kender nogen der kan indløse den.
Jeg må koncentrere mig, Katharine. Øve, øve, øve.
Tre vigtige ting: arbejde, arbejde, arbejde.
Det er nødvendigt, hvis jeg skal nå i finalen i konkurrencen.
Vinderen skal spille i Royal Albert Hall, her udenfor.
Jeg har købt et klaver. Det lider, ligesom dit.
Jeg har skrevet til far. Det er da godt. Ikke sandt?
Det virker sådan, for... Men han har ikke svaret.
- Hvordan kom vi så i finalen? - Du er en dirigents mareridt.
- Og hvad skal vi gøre? - Vi skal vinde.
Rachmaninov? Er du sikker?
Lidt... Jeg er aldrig sikker på noget, mr Parkes.
Rachmaninovs Tredje, den er monumental.
Et bjerg, det sværeste stykke man kan bestige.
Ingen har været gal nok til at forsøge.
Er jeg gal nok, professor?
To melodier der kæmper om overmagten.
Hænderne er kæmper. Ti fingre på hver.
At optræde er en risiko.
En ting er sikker: Det er risikabelt. Folk må lide.
Du skal kunne spille den med bind for øjnene.
- Noderne, for Guds skyld! - Undskyld, jeg glemte dem.
- Kan du ikke lære dem først? - Og så glemme dem?
Fingersætningen!
David! Følg med, min dreng.
Vi skal hvile fingrene i dag og øve fantasien.
Første sats, cadenzaen. Vi begynder fra...
Hænderne skal spille af sig selv, O sa du kan glemme noderne.
Lad det komme herfra. Fra hjertet. Derfra kommer det.
Herlige, store, svulstige akkord!
Du skal tæmme flyglet. Det er et uhyre.
Tæm det, eller det sluger dig.
Det går fremad.
Godmorgen, mrs Perkins.
KATHARINE PRICHARDS DØDSBO Ejendele som skal returneres
Det her er mit lille mausoleum.
Liszt, med vorter og det hele. De lavede den efter hans død.
- Stakkels Franz, stendød. - Man kan stadig få fat i dem.
Jeg har Rachmaninov et sted.
Fantastiske fingre. Meget virile.
Jeg spillede faktisk Treeren for ham engang.
Han sagde at han kunne høre sig selv i mit spil.
Han sagde at det var som om jeg rørte ved hans sjæl.
- Det var vel ikke værst? - Slet ikke.
Nu er det din tur, David.
Husk, at når du har gjort det kan ingen tage det fra dig.
Du skal spille som om det var sidste gang.
Svigt mig nu ikke, David.
Hvor mange geniale indfald i dag, Cecil?
Bravo!
Hallo? Hvem er det?
- Hallo? - Far?
Jeg er hjemme, far.
Far?
Hallo, far?
- Du har besøg, David. - Det er mig, David. Suzie.
Suzie, Suzie? Kender vi Suzie?
- Din søster, David. - Søster Suzie. Tak, søster søster.
- Jeg kan ikke komme så ofte mere. - Ikke så ofte, søde Suzie.
- Jeg skal flytte til Melbourne. - Du må ikke sige noget til far.
- Hvad skal man gøre, Margaret. - Hun bor i Israel.
Margaret kaldte mig et fjols. Var det en gris? Nej, pudlen.
Det var kompliceret, complicato i Israel.
Det var en slagmark, en krig. De led, ingen fred.
Det ødelægger alt, ikke sandt?
David! Jeg vidste at du var her.
Jeg har været uartig igen, ikke? Det tror jeg. Ikke?
Jeg bliver straffet hele mit liv. Det er skæbnen, ikke sandt?
Det er forbuden frugt. Det siger lægen.
Han syntes ikke spor om det. Han var meget fordømmende...
- Nå, du kan læse noder? - Jeg vender måske et nyt blad.
- Jeg hedder Beryl Alcott. - Alcott, det lyder som Helfgott.
Latterligt, det betyder "med Guds hjælp".
- Hvad hedder du til fornavn? - Jeg hedder David. Hvad synes du?
- Er du David Helfgott? - Ja, ja...
- Jeg så dig vinde altid. - Man kan ikke tabe alt.
Jeg var en beundrer.
- Spiller du stadig? - Lægen har forbudt det.
- Forbudt det? - Ja, jeg kan tage skade af det.
Det sagde lægen. Det skete engang for meget længe siden.
Men du kan spille, Beryl. Spil, med autoritet.
Fint, Beryl, fint. Meget fin venstrehånd.
Man skal have omsorg O og være fælles. Sådan.
Det her bliver et stiligt bryllup. Et stiligt bryllup, Beryl.
Det er meget flot, Beryl. Meget flot.
Flot. Træd på pedalerne. Vi kører på cykel, Beryl! Træd.
- Hvad foregår der i hans hoved? - Hvem ved? Han er forvirret.
- Han lever i sin egen lille verden. - Den stakkel.
Han er sød. Bare han havde et sted at tage hen.
- Kom nu, David. - Beryl, Beryl, Beryl...
- Jeg tåler ikke røg. - Undskyld, Beryl.
Hvad laver du? Du kender ikke vejen.
Jeg følger efter dig. Okay?
Det går nok. Sæt dig ind, David.
- Gud velsigne dig, David Helfgott. - Hvad siger du så, Beryl?
- Søster? - Det er bare mig. Rolig.
- Rolig, rolig. Søster? - Du bor her nu, David.
Det er godt, det er godt, ikke?
- David Helfgott får det bedre. - Sådan skal det lyde.
Det er dejligt, Beryl.
Herlige, store, svulstige akkord!
Den botaniske have ligger der. Du kommer og går som du vil.
Mr Minogue er en sand kristen. Du vil synes om ham.
Ved du hvad? Du får dit eget klaver.
Let, let, fjerlet.
Hold op, David. Vær stille!
Godmorgen, David. Op med dig. Der er morgenmad.
Vi må hellere lade klaveret hvile. Skriv checken under.
- Se på dig, du burde motionere. - Nemlig.
- Få lidt frisk luft i lungerne. - De svage bliver knust som insekter.
Som græshopper.
- Farvel. - Ha' det godt.
Vi har lukket!
- Sylvia, dit ulykkesbarn er her. - Jeg tager mig af det.
- Hvad med en sang? - En sang. Det klarer jeg.
Bravo, encore. Bare slå dig løs, Liberace!
Så er det nok. David?
Tak, tak.
- Spil Beethovens Femte. - Ja... Symfonien eller koncerten?
KAN DE HUSKE HAM?
DAVID BRILLERER
Spillede jeg ikke temmelig godt? Jeg har fortjent en godbid.
Dav, David.
Dav, far.
Har du det godt?
Sagen er at jeg ikke kan få låget op. Det er noget galt.
- Hvad kan der være galt? - Det er en gåde.
Luk den.
Giv mig den. Jeg viser dig det.
- Kan du se hvor let det er? - Det kunne ikke være lettere.
David?
Værsgo.
Se på mig. Du er heldig, David.
Det er sandt. Det virker sådan. Det synes folk.
- David! Kom til sagen. - Ja, jeg er heldig.
Ingen vil elske dig som jeg, ingen.
Forstår du...
Forstår du hvilken chance du har fået?
Sådan en chance får man kun én gang. Det er rigtigt, far.
Da jeg var dreng...
...købte jeg en violin, en smuk violin.
Jeg sparede op...
...til denne violin. Ved du...
...hvad der skete med den? Ved du det?
Nej, hvad skete der med den? Jeg ved det ikke.
Man skal overleve, ikke sandt? Er det ikke sådan?
Godnat, far.
- Hvor er børnene? - De leger et sted.
- Jeg har besøg. - Han er vel ikke skorpion?
Meget morsomt. Han er et vidunderbarn.
David?
- Tak. - Det er et galehus. David!
Er det vandet der løber?
David!
David?
Hvor i alverden er han?
- David har gjort det i en time! - Han er så skrap til det.
- David! - Doktor? Hvor er det varme vand?
- Du skal hilse på nogen, David. - Det varme vand er forsvundet.
- Hvorhen? Hvem ved? Ikke jeg. - Gillian er en meget kær ven.
- Hun er astrolog, ikke læge. - En specialist, en hjertekirurg.
- Vær nu ikke fjollet. - Jeg er fjollet, ikke sandt?
- Gillian kan lægge dit horoskop. - Vil hun det, Sylvia? Vil hun?
Hvilken slags horoskop? Jeg elsker stjernerne.
Og planeterne, sfærernes musik. Hvis kærligheden lever af musik...
Så gastronomisk, kærligheden lever af musik!
Hvordan er han når han lærer nogen at kende bedre?
- Hvad laver han? - Han er flnansrådglver.
Fint, så langt. Hvor alvorligt er det, på en skala fra 1 til 10?
- 10. Hvornår skal det være? - Jeg forhaster mig ikke.
Du får ikke noget kys.
Vidunderligt hår. Blondiner forstår at more sig. Sådan er det.
Der er du jo, doktor.
Jeg går op på værelset.
Godnat, Lucy.
- Må jeg komme ind? - Dav, doktor. Entré.
- Undskyld. - Pyt med det. Det er forbløffende.
Tænk hvad man finder uden at lede, men her er Roger.
- Roger Woodward. - Roger, han er en vinder.
- Du har allerede en. - Han er stor. En er mere end nok.
- Jeg nød virkelig dit spil. - Gjorde du?
Skriver du også musik?
- Det startede med et brev. - Ja. Er det rigtigt?
- "Kære Cecil, Royal College..." - "...of Music." Det er en gåde.
Han havde kun en arm. Det var et slagtilfælde, stakkels missekat.
Han kunne ikke bruge poten. Han var en trist missekat.
- Et uheld. Du tager vel ikke skade? - Nej, ikke spor.
- Hvad er der i vejen, David? - I vejen? Det er et låg.
Det er længe siden. Hvad skal man gøre?
- Uforklarligt usigeligt. - Fortæl hvad du vil skrive.
- Hvad vil jeg ikke skrive? Svært. - Slet ikke. "Kære..."
Nemlig. Kære en eller anden. Cecil, det var Parkes.
Han rørte ved Sergejs sjæl med Treeren i D-moll. Ikke værst.
-"Kære mr Parkes..." - Det er længe siden. Det er det.
- Og jeg... - ...håber... Hvordan lyder det?
- Det lyder godt. - ...at du husker mig og Treeren.
Jeg har det meget bedre nu... Ikke sandt? ...og spiller igen.
Bravo, Roger!
Flot.
Smil, David. Mod kameraet, her!
Se det fra den lyse side. Du skal møde Gillian igen.
- Ja, livet går videre. - Gør det?
- Hun skal af sted. - Har hun små børn?
- De er voksne. Der er kun mig. - Der er også kun mig.
Jeg voksede ikke op, kun ned. Jeg er lidt besværlig, ikke sandt?
Vil du gifte dig med mig?
- Det ville ikke være praktisk. - Nej. Jeg er ikke praktisk.
- Du kommer for sent til flyet. - Det er sødt af dig, David.
- Jeg ved ikke hvad jeg skal sige. - Spørg stjernerne.
Lad hende nu få vejret, David.
Du får ikke noget kys.
Undskyld, skat.
Du lavede en lyd: "Åh, David!"
- Åh nej, stakkels Ravel. - Han går i opløsning.
Det er snart tid. Om ti minutter. Tag lidt Liszt, ikke en koncert.
Svøm "La campanella"!
- Det bliver forkert. - Prøv igen.
- Side 37 mangler. - Codaen, det er slut!
- Jeg gør hænderne våde. - David.
Sådan!
- Du har forskellige sko på. - Jeg er så skør.
- Sæt dig. Nej, ret ryggen. - Ret ryggen...
- Tag det roligt. - Det må jeg lære.
Perfekt.
Bravo!
- Skat! - De vil have et ekstra-nummer.
- Vil de? Jeg skal vinde. - Ikke nu, skat.
Jeg spiller mere. Jeg spiller mere.
- Hvad føler du? - Jeg føler intet.
- Ikke spor? - Jeg er chokeret og stum.
- Det er måske min skyld. - Giv ikke dig selv skylden.
Det er sandt, og jeg kan ikke give far skylden. Han er her ikke.
Men jeg er her. Det er sandt. Livet går videre.
Det gør det, i al evighed. Nej, ikke i al evighed. Ikke rigtigt.
Men man skal videre. Man kan ikke give op.
- Ikke nå Saturn er på færde. - Det er stjernerne, Gillian.
Alt har sin tid. Der er altid en grund.
Vi skal ikke nå den, bare forstå den.